Хафез
Макар че като в стара бъчва ври огънят…

Превод от персийски (фарси): Йордан Милев, 1969

chitanka.info

Макар че като в стара бъчва ври огънят сред мойта гръд,

затворил съм уста за думи и пия кръв. За кой ли път!

До устните й да достигнеш — това съвсем не е шега.

Това е яд. Това е мъка. Това дори за мен е смърт.

Кога сърцето ми ще бъде освободено от скръбта,

щом са къдриците й черни на моите уши шумът?

И казвам откровено: вяра към никого не пазя аз

и може би затуй със чаша ще ме намериш в някой кът.

В деня на близката разплата, напук на всички врагове —

ще ми прости тя и изпрати не към вината — по друг път.

За две зърна пшеница татко продаде рая. А пък аз

за зърно ечемик спокойно ще го продам като светът.

Ах, мойта власеница бяла не е съдбата ми — ни бог!

Обличам я като завеса на слабостите, на грехът.

И може би затуй желая само от чиста бъчва кръв!

Какво да правя, щом такъв е на моята съдба делът.

Ако певицата ми пее докрай така за любовта —

ще падна пред Хафез безчувствен, пред силата му, пред стихът.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.